tentaturus
Latin
Etymology
Future active participle of tentō.
Participle
tentātūrus m (feminine tentātūra, neuter tentātūrum); first/second declension
Inflection
First/second declension.
Number | Singular | Plural | |||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
Case / Gender | Masculine | Feminine | Neuter | Masculine | Feminine | Neuter | |
Nominative | tentātūrus | tentātūra | tentātūrum | tentātūrī | tentātūrae | tentātūra | |
Genitive | tentātūrī | tentātūrae | tentātūrī | tentātūrōrum | tentātūrārum | tentātūrōrum | |
Dative | tentātūrō | tentātūrae | tentātūrō | tentātūrīs | tentātūrīs | tentātūrīs | |
Accusative | tentātūrum | tentātūram | tentātūrum | tentātūrōs | tentātūrās | tentātūra | |
Ablative | tentātūrō | tentātūrā | tentātūrō | tentātūrīs | tentātūrīs | tentātūrīs | |
Vocative | tentātūre | tentātūra | tentātūrum | tentātūrī | tentātūrae | tentātūra |
This article is issued from
Wiktionary.
The text is licensed under Creative
Commons - Attribution - Sharealike.
Additional terms may apply for the media files.