mânji
Romanian
Etymology 1
Etymology 2
Possibly from a Common Slavic mažati, but the phonetic connection is difficult to make.
Verb
a mânji (third-person singular present mânjește, past participle mânjit) 4th conj.
Conjugation
conjugation of mânji (fourth conjugation, -esc- infix)
infinitive | a mânji | ||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
gerund | mânjind | ||||||
past participle | mânjit | ||||||
number | singular | plural | |||||
person | 1st person | 2nd person | 3rd person | 1st person | 2nd person | 3rd person | |
indicative | eu | tu | el/ea | noi | voi | ei/ele | |
present | mânjesc | mânjești | mânjește | mânjim | mânjiți | mânjesc | |
imperfect | mânjeam | mânjeai | mânjea | mânjeam | mânjeați | mânjeau | |
simple perfect | mânjii | mânjiși | mânji | mânjirăm | mânjirăți | mânjiră | |
pluperfect | mânjisem | mânjiseși | mânjise | mânjiserăm | mânjiserăți | mânjiseră | |
subjunctive | eu | tu | el/ea | noi | voi | ei/ele | |
present | să mânjesc | să mânjești | să mânjească | să mânjim | să mânjiți | să mânjească | |
imperative | — | tu | — | — | voi | — | |
affirmative | mânjește | mânjiți | |||||
negative | nu mânji | nu mânjiți |
See also
This article is issued from
Wiktionary.
The text is licensed under Creative
Commons - Attribution - Sharealike.
Additional terms may apply for the media files.